НУТРІТИВНА ПІДТРИМКА В ЕРГОТЕРАПІЇ
(ПЕДІАТРИЧНИЙ АСПЕКТ)

Закаляк Н. Р.
кандидат медичних наук,
доцент кафедри фізичної терапії, ерготерапії та здоров’я
 у Дрогобицькому державному педагогічному університеті  імені Івана Франка, Україна, Дрогобич, email: zakalyak_nataliya@dspu.edu.ua
Даньків В. Р. 
здобувач бакалаврського рівня вищої освіти за ОП «Ерготерапія» 
у Дрогобицькому державному педагогічному університеті імені Івана Франка, Україна, Дрогобич, email: valeriia.dankiv@dspu.edu.ua

	Анотація. У тезах розглядається роль нутрітивної підтримки в ерготерапії дітей із порушеннями розвитку та соматичними захворюваннями. Проаналізовано вплив харчування на формування функціональних навичок, розвиток та якість життя дитини. Представлено результати дослідження ефективності ерготерапевтичного втручання з елементами нутрітивної підтримки. Доведено, що комплексний підхід сприяє покращенню навичок прийому їжі, зниженню ризиків нутрітивної недостатності та підвищенню рівня незалежності дитини.
	Ключові слова: ерготерапія, нутрітивна підтримка, педіатрія, діти, дисфагія, розвиток, реабілітація.	
	Вступ. Нутрітивна підтримка є важливим компонентом педіатричної реабілітації, особливо у дітей із неврологічними порушеннями, затримкою розвитку та розладами харчової поведінки. Порушення харчування у дитячому віці можуть негативно впливати на фізичний розвиток, когнітивні функції та здатність до участі у повсякденній діяльності [4]. 
	Ерготерапія відіграє ключову роль у формуванні навичок прийому їжі, розвитку сенсомоторної координації та адаптації середовища відповідно до потреб дитини. Особливої актуальності набуває робота з дітьми, які мають труднощі з жуванням, ковтанням або сенсорним сприйняттям їжі.
	Мета дослідження. Метою дослідження є визначення ефективності нутрітивної підтримки в ерготерапії дітей та її впливу на розвиток навичок харчування і функціональної незалежності.
	Результати дослідження та їх обговорення. Дослідження проводилося на базі реабілітаційного центру за участю 32 дітей віком від 3 до 8 років із порушеннями розвитку (дитячий церебральний параліч, затримка психомоторного розвитку, розлади спектра аутизму). Учасників було поділено на дві групи: основна група (n = 16) — отримувала ерготерапевтичне втручання з включенням нутрітивної підтримки; контрольна група (n = 16) — отримувала стандартну реабілітацію без спеціалізованого нутрітивного компонента. Для оцінки ефективності застосовувалися: шкала оцінки навичок прийому їжі (Feeding Skills Assessment); спостереження за виконанням повсякденних активностей; опитування батьків щодо харчової поведінки дитини; антропометричні показники (маса тіла, індекс маси тіла). 
	Програма втручання тривала 6 тижнів і включала: тренування жувальних і ковтальних навичок; сенсорну інтеграцію (робота з текстурами їжі); використання адаптивного посуду; навчання батьків технікам годування; модифікацію середовища прийому їжі. 
	Статистичний аналіз проводився з використанням описових методів та порівняння середніх значень до і після втручання.
	Результати дослідження показали позитивну динаміку у дітей основної групи. Після завершення програми втручання: рівень самостійності під час прийому їжі зріс у середньому на 35%; покращення жувальних навичок спостерігалося у 75% дітей; зниження проявів сенсорної вибірковості їжі — у 62% випадків; нормалізація або покращення антропометричних показників — у 56% дітей. У контрольній групі зміни були менш вираженими (до 10–15%). Динаміку показників до і після ерготерапевтичного втручання видно в таблиці 1.
Таблиця 1. 
Динаміка показників у дітей до та після ерготерапевтичного втручання з нутрітивною підтримкою

Показник	Основна група (n=16) до	Основна група (n=16) після	Контрольна група (n=16) до	Контрольна група (n=16) після	
Самостійність під час прийому їжі (%)	42 ± 8	77 ± 10	44 ± 7	55 ± 9	
Рівень жувальних навичок (%)	48 ± 9	78 ± 8	50 ± 10	58 ± 9	
Сенсорнатолерантність
 до їжі (%)	40 ± 7	65 ± 9	42 ± 8	50 ± 8	
Частота труднощів при ковтанні (%)	38 ± 6	18 ± 5	36 ± 7	30 ± 6	
Індекс маси тіла (ІМТ)	14.2 ± 1.1	15.6 ± 1.2	14.4 ± 1.0	14.9 ± 1.1	

	Отримані дані свідчать про суттєве покращення всіх досліджуваних показників у дітей основної групи порівняно з контрольною. Найбільш виражені зміни спостерігалися у рівні самостійності під час прийому їжі та розвитку жувальних навичок. Водночас у контрольній групі позитивна динаміка була менш значною, що підтверджує ефективність інтеграції нутрітивної підтримки в ерготерапію.
	Отримані результати підтверджують, що інтеграція нутрітивної підтримки в ерготерапію є ефективною для розвитку навичок харчування. Важливу роль відіграє сенсорна складова, оскільки багато дітей мають гіпер- або гіпочутливість до текстури їжі [2]. 
	Крім того, значний вплив має навчання батьків, що забезпечує сталість результатів у домашньому середовищі. Міждисциплінарний підхід, який включає ерготерапевта, педіатра та дієтолога, підвищує ефективність реабілітації [1].
	Дослідження свідчать, що інтеграція нутрітивної підтримки в ерготерапевтичний процес сприяє покращенню функціонального стану, підвищенню рівня самостійності та якості життя пацієнтів [3]. 
	Висновки. Нутрітивна підтримка є важливим компонентом ерготерапії у педіатричній практиці. Її інтеграція сприяє розвитку навичок прийому їжі та підвищенню незалежності дітей. Ерготерапевтичні втручання ефективно впливають на сенсомоторні та поведінкові аспекти харчування. Залучення батьків є ключовим фактором успішності терапії. Комплексний міждисциплінарний підхід забезпечує найкращі результати реабілітації.
	Список джерел інформації. 
1. American Occupational Therapy Association. (2020). Occupational therapy practice framework: Domain and process (4th ed.).
2. Cichero, J. A. Y., & Lam, P. (2014). Thickened liquids for children and adults with oropharyngeal dysphagia. Journal of Gastroenterology and Hepatology, 29(2), 315–320.
3. Stechmiller, J. K. (2010). Understanding the role of nutrition and wound healing. Nutrition in Clinical Practice, 25(1), 61–68.
4. White, J. V., Guenter, P., Jensen, G., Malone, A., & Schofield, M. (2012). Consensus statement on malnutrition. Journal of the Academy of Nutrition and Dietetics, 112(5), 730–738.