СТАРІННЯ НАСЕЛЕННЯ ЯК ГЛОБАЛЬНА ДЕМОГРАФІЧНА ПРОБЛЕМА: РОЛЬ ЕРГОТЕРАПІЇ

Закаляк Н. Р.
кандидат медичних наук,
доцент кафедри фізичної терапії, ерготерапії та здоров’я 
у Дрогобицькому державному педагогічному університеті  імені Івана Франка, Україна, Дрогобич, email: zakalyak_nataliya@dspu.edu.ua
Покурбанич Т. М.
здобувач бакалаврського рівня вищої освіти за ОП «Ерготерапія» 
у Дрогобицькому державному педагогічному університеті імені Івана Франка, Україна, Дрогобич, email: pokurbanychtetiana@dspu.edu.ua

	Анотація. У тезах розглядається старіння населення як глобальна демографічна проблема крізь призму ерготерапії. Проаналізовано основні причини демографічного старіння та його вплив на функціонування осіб похилого віку. Обґрунтовано значення ерготерапії у підтримці активності, незалежності та якості життя літніх людей. Представлено підходи до ерготерапевтичного втручання, спрямовані на збереження участі у повсякденній діяльності та соціальній інтеграції. Визначено перспективи розвитку ерготерапії у контексті глобальних демографічних змін.	Ключові слова: старіння населення, ерготерапія, активне старіння, якість життя, реабілітація, люди похилого віку.
	Вступ. Старіння населення є однією з ключових демографічних тенденцій сучасності, що характеризується зростанням частки осіб похилого віку у структурі населення. За даними United Nations [3], до середини XXI століття кількість людей віком понад 65 років значно зросте, що зумовлює необхідність адаптації систем охорони здоров’я та соціальної підтримки.
	У цьому контексті особливої актуальності набуває проблема збереження функціональної незалежності літніх людей. Старіння часто супроводжується зниженням фізичних, когнітивних та соціальних можливостей, що обмежує участь у повсякденній діяльності.
	Ерготерапія є одним із ключових напрямів реабілітації, спрямованим на підтримку здатності людини до самостійного життя. Вона базується на використанні значущої діяльності як терапевтичного засобу та сприяє активному старінню, що відповідає рекомендаціям World Health Organization  [4].	
	Мета дослідження. Метою дослідження є аналіз старіння населення як глобальної демографічної проблеми з позицій ерготерапії та визначення її ролі у підтримці функціональної незалежності та якості життя осіб похилого віку.
	Результати дослідження та їх обговорення. Старіння населення супроводжується зростанням поширеності хронічних захворювань, функціональних обмежень та зниженням рівня самостійності. Це створює значне навантаження на системи охорони здоров’я та соціального забезпечення.
	Дослідження виконано з використанням комплексного підходу, що поєднує теоретичні та емпіричні методи. Теоретична частина базувалася на аналізі сучасних наукових джерел, присвячених проблемі старіння населення та ролі ерготерапії у підтримці функціональної незалежності осіб похилого віку. Було опрацьовано матеріали міжнародних організацій, зокрема World Health Organization [4] та United Nations [3], а також публікації з питань геронтології та ерготерапії [1]. Емпірична частина дослідження передбачала обстеження осіб похилого віку (n = 30), віком від 65 до 80 років, які проживають самостійно або отримують амбулаторну допомогу. Вибірка формувалася за принципом доступності з урахуванням добровільної згоди учасників.
	Для оцінки функціонального стану та рівня незалежності використовувалися: шкала базових повсякденних активностей (Activities of Daily Living — ADL); шкала інструментальних повсякденних активностей (Instrumental Activities of Daily Living — IADL); опитувальник якості життя (WHOQOL-BREF) [1]. Також застосовувалися методи спостереження та напівструктурованого інтерв’ю для визначення індивідуальних потреб, труднощів у повсякденній діяльності та рівня соціальної участі [5].
	На основі отриманих даних було розроблено та впроваджено короткострокову ерготерапевтичну програму тривалістю 4 тижні, яка включала: тренування навичок самообслуговування; вправи на розвиток дрібної моторики та координації; когнітивну стимуляцію; рекомендації щодо адаптації домашнього середовища; залучення до соціально значущої діяльності. 	Оцінка ефективності програми здійснювалася шляхом порівняння показників до та після втручання із застосуванням описової статистики.
	З позицій ерготерапії ключовим завданням є підтримка участі людини у повсякденній діяльності (occupation), яка включає самообслуговування, продуктивну діяльність та дозвілля. Втрата здатності до виконання цих видів діяльності є одним із головних факторів зниження якості життя літніх людей.
	Ерготерапевтичні втручання спрямовані на: підтримку навичок самообслуговування (одягання, харчування, гігієна); адаптацію середовища (усунення бар’єрів у житлі); розвиток та збереження когнітивних функцій; профілактику падінь та травматизму; стимулювання соціальної активності. 
	Важливим аспектом є клієнтоорінтований підхід, який передбачає врахування індивідуальних потреб, цінностей та життєвого досвіду людини. Це дозволяє формувати ефективні програми реабілітації, спрямовані на збереження автономії.
	Дослідження свідчать, що ерготерапія сприяє підвищенню рівня незалежності та зменшенню потреби у сторонньому догляді [2]. Крім того, вона позитивно впливає на психоемоційний стан, знижуючи ризик депресії та соціальної ізоляції.
	Для України проблема старіння населення поєднується з обмеженими ресурсами системи охорони здоров’я, що підвищує значення ерготерапії як економічно ефективного інструменту підтримки незалежності літніх людей.
	Висновки. Старіння населення є глобальним демографічним викликом, що потребує міждисциплінарного підходу. Ерготерапія відіграє ключову роль у підтримці функціональної незалежності осіб похилого віку. Втручання, спрямовані на збереження активності та участі, сприяють підвищенню якості життя. Клієнтоорієнтований та середовищний підходи є основою ефективної ерготерапевтичної практики. Розвиток ерготерапії є важливим напрямом адаптації суспільства до процесів старіння населення.	Список джерел інформації. 
1. Майкова  Т.В.,  Афанасьєв  С.М,  Афанасьєва  О.С. Ерготерапія: підручник. Дніпро: Журфонд, 2019. 376 с.4. Геріатрія. – Київ, 2016. – 432 с.
2. Clark, F., Jackson, J., Carlson, M., Chou, C. P., Cherry, B. J., Jordan-Marsh, M., & Azen, S. P. (2012). Effectiveness of a lifestyle intervention in promoting the well-being of independently living older people. Journal of Epidemiology & Community Health, 66(9), 782–790.
3. United Nations. (2022). World population prospects 2022. United Nations.
4. World Health Organization. (2015). World report on ageing and health. WHO.
5. American Occupational Therapy Association. (2020). Occupational therapy practice framework: Domain and process (4th ed.). AOTA.